- Jos ette ole hyviä, kuolette. - Olemme parhaita, jotka löydätte.
Olette myös ylimielisiä. Pidän siitä.
Saatte loput, kun Hood on holvissani.
- Hyvää huomenta. - Hyvää huomenta.
Katsotaanpa, mitä teillä on.
Saan tuon vielä siistittyä. Hyvä.
- Kiitoksia. - Kiitos itsellenne. Hei sitten.
Kuvitella. Taiteilija esiintyy lihakauppiaana.
Mitä haluatte?
- Mitä tämä on? Punajuurta? - Lihassa ei ole mitään vikaa.
- Se ei ole vahingoittanut ketään. - Syö sinä sitä sitten.
- Se on raakaa. - Syö! Syö sitä!
Ihmiset säästävät kauan ostaakseen lihaa lapsilleen - ja saavat tätä?
- Puolimätiä tähteitä linnasta? - Ne ovat edullisia paloja.
Sinun edulliset palasi myrkyttivät puoli Locksleya.
Ei sanaakaan!
Hyvää huomenta. Tulimme hakemaan seriffin tilausta.
Tässä se on. Lainsuojattomia varastossa.
Varastoon.
Pysäytä hänet! Nopeasti!
Isäntä!
- Viemäriinkö? Ei! - Kyllä vain.
- Kuin sika lätissään! - Sinunhan pitäisi olla onnellinen.
- Mitä? - Sika lätissään on onnellinen.
En ole ikinä ymmärtänyt sitä. Miten kukaan voisi viihtyä lätissä?
Olen Ruffordin luostarin abbedissa. Etsin seriffin suojelua.
- Mitä on tapahtunut? - Pyhiinvaellus... Lainsuojattomia.
Lainsuojattomia... Viekää hänet linnaan ja hakekaa lääkäri.
- Tulen pian takaisin. - Kiitos.
Olen pelkkä köyhä viljelijä, joka on menossa myymään vuohenmaitoa.
Ette ansaitse mitään.
Tarpeeksi pitääkseni minut ja tämän orvon elossa.
Ette ansaitse mitään. Tämä on pukki.
- Köyhyys ei ole entisensä. - Se on sukukalleus.
Emme pidä valehtelijoista.
- Mikä tämä on? - Kruunun omaisuutta! Ei saa koskea!
- Suuria sanoja viljelijälle. - Kuulostaa enemmän verottajalta.
Voitte vielä lähteä pois.
- Sinulle on liian myöhäistä. - Älkää, minä pyydän!
Marian!
Suokaa anteeksi. Minulla on vain vähän aikaa.
- Minulla on lahja teille. - Olette liian antelias, sir Guy.
Äiti sanoi aina: "Jos olet loukannut jotakuta, tarjoa ystävyyttäsi."
"Jos sinut torjutaan, jatka kunnes onnistut." Niin aion tehdä.
En tarvitse lahjoja.
Tarvitsette aviomiehen.
Maailma on turvaton paikka yksinäiselle naiselle.
- Lainsuojattomia. - Osaan huolehtia itsestäni.
Jopa pyhiinvaeltajia...
Nottinghamiin tuli puolikuollut abbedissa. Minun pitää auttaa häntä.
Sitten en viivyttele teitä.
Näkemiin. Aion jatkaa antamista.
- Mitäs meillä täällä on? - Veronkantaja.
Oikein hyvä...
Olen verotarkastaja. Se on korkeampi titteli kuin veronkantaja.
- Hoidan tilikirjoja, en rahoja. - Miten voit olla noin ylpeä?
Tämä ei ole verotusta, vaan kiristystä.
- Minä vain lasken. En tuomitse. - Et, me teemme sen.
Eletään vuotta 1192, ystäväni. Tämä on kirjanpitäjien aikakautta.
Nämä merkinnät tarkoittavat jotain.
En paljasta valtiosalaisuuksia.
- Päästä hänet alas! - Neuvo: Älä suututa Pikku-Johnia.
- Isälläni on heikko sydän! - Isälläsi?
Päästä herra alas, John.
Mitä valtiosalaisuuksia?
John?
- Antakaa pojan olla! - Emme pidä asioiden salaajista.
Mitä valtiosalaisuuksia?
- Gisborne oli vihainen. Mitä sanoit? - Että tulisin hänen vaimokseen.
- Voisit valita huonomminkin. - Ryhdyn mieluummin nunnaksi.
Milloin tuo omapäisyys loppuu? Ja se muu hupsutus.
- Se Yöratsastaja... - Minua kutsutaan Yövartijaksi.
Se on vaarallista ja typerää. Olen kieltänyt sen.
- Haluan auttaa. Kansa näkee nälkää. - Minä kiellän sen.
- Menetit jo hiuksesi. Joudut hirteen. - Se on minun ongelmani.
- Miten voit olla noin itsekäs? - Omapa on kaulani!
Olen sinun isäsi. Tämä on minun taloni...
Pelkäät oman kaulasi puolesta.
- Jos et voi totella minua... - En voi totella sinua.
Sitten saat lähteä tästä talosta.
Mistä tiedän, ettette tapa meitä? Ei kovin häävi sopimus.
Oikeassa elämässä tilit eivät aina mene tasan.
- Todella omaperäistä. - Mutta totta.
Maan koko pohjoisosan verorahoja säilytetään linnassa.
- Kaikkiako? - Prinssi luottaa seriffiin.
- Hän on kerännyt kolme vuotta. - Se on totta.
Isäni teki kirstuja tähän aikaan vuodesta.
Älkää kuvitelko mitään. Prinssi Juhanan armeija suojelee rahoja.
- Mutta eikö hän suojele sinua? - Minä en siirrä rahoja.
Lasken ne ennen lähtöä ja kun ne saapuvat Lontooseen.
Isäntä...! Ei, et voi olla tosissasi.
Robin, linnaan on mahdotonta tunkeutua.
- Sinua pelottaa. - Niin pelottaa!
Minut on melkein hirtetty siellä. Ei naurata.
Minä haluan ne rahat - ennen kuin ne saapuvat Lontooseen.
Ihmiset raatavat verorahojen eteen.
He antavat oman henkensä, mutta eivät pysty ostamaan edes lihaa.
- Ystäväni menetti äitinsä. - Ei minun syytäni.
- Olet osa järjestelmää. - Emme pidä veroista.
- Se on lempi-inhokkejamme. - Annamme rahat takaisin ihmisille.
Missä osassa linnaa rahat ovat?
Holvissa. Ette ikinä pääse sinne sisään.
- Niin, emme pääsekään. - Mikä helpotus.
Haluaisin toki, että rahat palautetaan kansalle, mutta...
Me emme pääse sisään, mutta te pääsette.
Abbedissa oli pyhiinvaellusmatkalla.
Canterbury, Canterbury, Thomas Becket! Kaikki rakastavat marttyyria.
Hänen seurueensa hajaantui. Hän harhaili yksin metsässä.
Ilman palvelijoita ja palvovia noviiseja? Voi pientä raukkaa.
- Tunnen hieman myötätuntoa. - Älä tunne.
He kutsuvat itseään "isäksi" ja "äidiksi" -
- salatakseen sen, että he lihovat kustannuksellamme.
He ovat loisia, jotka pukeutuvat hurskauden kaapuun.
On pahempiakin asioita, miksi pukeutua, Teidän armonne.
- En tarkoittanut sillä teitä. - Taisitte tarkoittaa.
Niin, teidänlaisianne ihmisiä.
Mitä voin sanoa? En pyydä anteeksi.
Sitten en voi antaa teille anteeksi.
Teidän piireissänne se on varmasti kamalaa, mutta täällä...?
En aio olla loinen linnassanne, Teidän armonne.
- Lähden pikimmiten. - Hyvä. Turvallista matkaa.
Lähetin viestinviejän Ruffordiin.
Jos lainsuojattomat, joita ette saa kuriin, päästävät hänet läpi-
- seurueeni saapuu tänne pian.
He tuovat mukanaan rahaa. Saatte maksun "vieraanvaraisuudestanne".
Kaikki rahat menevät kuninkaan armeijalle.
Kirkon rahat menevät Jumalan ylistämiseen, eivät sotimiseen.
Sen pitäisi olla pyhä sota-
- mutta se maksetaan minun veroistani, ei teidän..."äiti".
Tiesin Nottinghamin jumalattomaksi, mutta en näin jumalattomaksi.
Niin, minun olisi pitänyt jo saada rangaistukseni.
Jäättehän päivälliselle? Se on ilmainen.
- Onko tämä kappeli? - Valitan, mutta se on suljettu.
- Emme tiedä, että se oli Hood. - Abbedissa oli varma asiastaan.
Syytämme häntä silti. Robin Hood, pyhiinvaeltajien ryöstäjä!
Ei, Hoodin pitää tuntea olonsa mukavaksi-
- itsevarmaksi ja uskaliaaksi.
Onko teillä suunnitelma?
Jumalattomuus voi sopia teille, mutta ei minulle.
Jumalattomuus sopii minulle oikein hyvin.
Olisi inhottavaa olla epäjumalaton.
En pääse kappeliin enkä näin ollen Jumalan luokse.
Hän on teidänkin jumalanne.
Minun jumalani käyttää kappelia johonkin muuhun.
- Kappelilla on vain yksi tarkoitus. - Tänään sillä on kaksi.
Katson, mitä voin tehdä.
Viivyttekö kauan, sir?
Riippuu siitä, miten paljon rahaa meidän pitää laskea.
Onko tuo sama poika? Frederick?
- Cedric. - Cedric.
Järjestän herroille saattajat.
Verorahoja Herran huoneessa. Rakastan ironiaa.
Mainiota. Antakaa naisen polvistua jumalansa edessä.
Entä jos jotain menee pieleen, Teidän armonne?
Asettakaa kaksi vartijaa lisää. Hän on pelkkä nunna.
- Anteeksi, etten liity seuraan. - Haluatteko nyt anteeksiantoa?
Vai oliko se omatuntonne puhetta?
En tiedä. Onko minulla omatunto?
- Käytätte mielellänne sanan säilää. - Pidän myös toiminnasta.
Saatte antaa minulle anteeksi. En aio rukoilla sielunne puolesta.
- Minä näen lävitsenne. - Anteeksi kuinka?
Minä näen lävitsenne.
Kaiken tuon abbedissa-esityksen alla...
...on pieni tuhma tyttö, eikö olekin?
Kaiken tuon itsetietoisuuden alla on intohimoa.
Miten uskallatte?
Tekin käytätte mielellänne sanan säilää.
Mutta taidatte pitää myös toiminnasta.
Auts.
Ovi lukitaan. Koputtakaa, jos haluatte ulos.
Lukitsetteko minut sisään? Herran huoneeseen?
Auttakaa! Auttakaa minua, joku!
Älkää sekaantuko heihin. Ette kuulu heidän pariinsa.
Teidän saattueenne, sir.
Sieltä tulee veronkantaja.
Se oli hyvin vaikuttavaa. Kiitos.
- Voimmeko puhua? - Ette!
- Meillä on tehtävä! - Yksi minuutti.
- Mikä tehtävä? - Se selviää pian.
- Onko sinulla huolia? - Enemmän kuin minuuttiin mahtuu.
Tämä valheellinen elämä tekee minut hulluksi.
Gisborne nuuskii ympärilläni kuin koira.
Isä haluaa, että nain hänet kulissien ylläpitämiseksi.
Yövartija on liian vähän minulle, mutta liikaa isälleni.
Sillä, mitä haluan ja kuka olen, ei ole väliä.
Olen saanut tarpeekseni. Aion lähteä kodistani.
- Minne aiot mennä? - En tiedä.
Se on epäviisasta.
Olen kyllästynyt siihen, että miehet sanovat minulle, mikä on viisasta.
- Mitä sinä sitten haluat? - Että joku auttaa minua.
Auta minua tekemään sitä, mitä minä haluan ja pidän viisaana.
Isäntä!
- Minun pitää mennä. - Niin tietysti. Niin minunkin.
Me puhumme tästä vielä. Haluan auttaa sinua.
Ei tarvitse. Olen tehnyt päätökseni.
Marian haluaa tavata abbedissan.
- Miksi? - Mitä luulet? Hän haluaa nunnaksi.
Todellako? Nunnaksi?
Isäni on tyytymätön minuun. Oppisin luostarissa tottelemaan.
Täytyy olla muitakin keinoja.
Abbedissa on kappelissa. Kertokaa vartijoille, että lähetin teidät.
Abbedissa? Anteeksi, että häiritsen. Pyytäisin teiltä jotain.
- Nopeasti sitten. - Asia on mutkikas.
Nopeasti, tai ei ollenkaan.
Haluaisin noviisiksi teidän nunnakuntaanne.
Tulkaa luostariin kuukauden päästä, niin harkitsen asiaa silloin.
Anteeksi, mutta olette täällä nyt. Harkitkaa asiaa nyt.
Olette julkea. Tiedättekö, kuka minä olen?
Juuri julkeuteni takia en kuulu tänne. Minä tukehdun.
- Onko luostari paikka julkeudelle? - Siellä saa tilaa hengittää.
Viivyn enintään vuoden ja voin maksaa ylläpitoni.
- Olette epätodennäköinen noviisi. - Olette epätodennäköinen abbedissa.
Teissä on sisua! Minulla olisi käyttöä teidänlaisellenne.
Tarkoitukseni ei ole tulla käytetyksi.
Will!
Luoja, miten minä inhoan tätä.
- Suostuiko hän siihen? - Kyllä.
Miksi ette ole puhunut tästä aiemmin?
- Olisiko minun pitänyt? - Kyllä.
Nyt se on päätetty.
Lähden hänen mukanaan illalla. Minun pitää pakata.
Luulin, että olimme ystäviä.
Luulin, että ajan myötä voisitte harkita...
- Mitä? - Avioliittoa.
- Että voisitte harkita... - En taida olla vaimoainesta.
- Mutta Kristuksen morsiameksi...? - Se oli vaikea päätös.
- Olen tehnyt osani. Missä poikani on? - Vaiti!
- Onko hän turvassa? - Nyt riittää!
Hei siellä!
Ei kannata. Meitä on huijattu.
- Ovelaa. - Verot tulevat tänne joka vuosi!
Olen itse tehnyt nämä kirstut.
Hitunen totuutta tekee valheesta uskottavamman.
Sanoinhan, että tätä ei pitäisi tehdä!
Anna minun ajatella.
- Nyt meidät hirtetään. - Ei hirtetä.
- Mitä me teemme? - Minulla on suunnitelma.
- Eikä ole. - Ei olekaan.
Minulla on suunnitelma.
Robin Hood ja hänen kumppaninsa ovat holvissanne, kuten lupasin.
Hood? Miten? Verokirstujen luonako?
Ne on siirretty. Tässä on Flaxton. Anna hänelle iso pusu.
Hän on saavuttanut jotain mahdotonta.
Tulkaahan sitten. Mennään ilkkumaan.
Haluaisin ensin palkkioni. Olen vaarantanut henkeni.
- En ole vielä saanut toimitusta. - Hän ei mene minnekään.
En haluaisi jäädä oikeudenkäyntiin asti.
Oikeudenkäyntiin? Viehättävää. Saatte palkkionne.
- Anna hänelle 500 puntaa, Gisborne. - Todellako?
Vain parhaat saivat tehdä nämä lukot.
Niiden piti olla yhtä hyviä kuin linnan lukkojen.
- Mitä se tarkoittaa? - Että sama lukkoseppä on tehnyt ne.
- Kannattaako pyytää kiiruhtamaan? - Ei.
Vartijat!
Muodostakaa kehä!
- Lopettakaa! - Lopettakaa!
Kenenkään ei tarvitse kuolla tänään.
Tiedätte, miten tämä menee.
Miten paljon maksoitte hänelle?
Yllättävän vähän. Uskoitteko todella häntä?
- Oliko se pojan hengen arvoista? - Häntä ei jää kukaan kaipaamaan.
- Te olette iljettävä. - Niin, enkö olekin jumalaton?
Selvitetään tämä nyt, Hood. Unohda seriffi ja sotilaat.
Valitan, Gisborne, mutta kaksintaistelu olisi epäviisasta.
- Olet siis pelkuri. - En suinkaan.
En vain luota teihin enkä heihin. Pois tieltä!
- Pelkuri ryöstää pyhiinvaeltajia. - Mistä puhutte?
Avuttomista naisista! Osoitat nyt todellisen luontosi.
Pois tieltä - nyt!
- Tiesitkö sinä tästä? - En ole koskenut pyhiinvaeltajiin.
- John? - Ei.
- Ruffordin abbedissa jäi eloon. - En ole ikinä kuullut hänestä.
Mutta seriffi kuolee, ellette laske laskuporttia.
Nyt!
Joku, joka esittää veronkantajaa, tuntemattomia pyhiinvaeltajia...
Meitä molempia on taidettu huijata.
Menkää perään!
Ei... Ei!
"Äiti"...!
- Hän ei ollut Ruffordin abbedissa. - Ei...
- Näytät pojalta. - Sinä näytät tytöltä.
- Jos isääni satutetaan... - Alatko silloin itkeä?
Ehkä. Etkö sinä itkisi?
Te englantilaiset tapoitte isäni. Ristiretkeläiset...
- Tiedät siis, miltä minusta tuntuu. - Tulin tänne orjana.
- Minut oli sidottu kuin eläin. - Osoita siis myötätuntoa.
Ja opin matkan aikana kaikki mahdolliset tavat-
- yrittää puhua itseni vapaaksi.
- Joten älä vaivaudu. - Yrittänyttä ei laiteta.
- Meitä on huijattu. - Hän ei ole veronkantaja.
Hän huijasi seriffiäkin.
- Miten me sen tiedämme? - Hitunen totuutta.
Tieto verorahoista oli totta.
Ystävämme verotarkastaja ei tyytyisi muutamaan puntaan.
Ei, kun saatavilla olivat koko pohjoisen verorahat.
Djaq, mene takaisin, vapauta hänet ja anna hänen kukistaa itsesi.
Me seuraamme häntä, ja hän johtaa meidät rikkaiden rosvojen luokse.
Ei tarvitse. Katso.
Ovela veijari...!
Onpa outoa. Kuin sirkusnumero.
Oikein pahaa tekee!
- Ei voi olla totta...! - Kolme ryhmää.
Limittäinen varjostus. Liikkukaa äänettömästi.
- Oletko todella lähdössä? - Sovin abbedissan kanssa.
- Miten saan sinut jäämään? - Se on liian myöhäistä.
Tapaan abbedissan tunnin päästä.
Ei isän ja tyttären välillä ole ikinä liian myöhäistä. Mitä voin tehdä?
Tue minua Yövartijana. Haluan tehdä enemmän, en vähemmän.
Suojele minua maailman gisborneilta. Hyväksy minut.
Tyttärenä, joka sinulla on - ei tyttärenä, jonka halusit.
- Entä jos en pysty? - Sitten menen abbedissan luokse.
- Nekö ovat ehtosi? - Niin. Olen pahoillani.
Yövartija saisi meidät molemmat hirteen.
Hyvästi.
Odota. Jos tunnet noin vahvasti...
- Tuetko minua? - En voi muutakaan.
Sitten minä jään.
Gisborne kävi etsimässä sinua. Käännytin hänet pois.
- Hän tulee takaisin. - Me pysymme vahvoina.
Tervetuloa takaisin, poikaseni!
- Sano, että liiketoimemme sujuvat. - Ei.
Ellemme välttämättä halua. Meidän ei tarvitse enää ikinä tehdä työtä.
Tule istumaan eläkerahojesi viereen.
- Eläke saa odottaa. - Onko se hän?
- Sinun piti kuolla! Miten vapauduit? - Väänsin vain olkapään sijoiltaan.
- Sinun piti olla tarkkana! - Emme ole varastaneet teiltä.
- Niin, olimme pelkkä syötti. - Älä viitsi.
Älä itse viitsi! Käyttäydytte kuin veronkantajat.
Olette lainsuojattomia kuten mekin.
Koska laki on rikollinen. Englanti mätänee huipulta alkaen.
Miksi siis jäädä? Lähdemme Hollantiin elämään kuin aateliset.
Tulkaa mukaan. Täydentäisimme toisiamme hienosti.
Seriffin kaltaisia on kaikkialla. Velvollisuutemme on huijata heitä.
He ovat ahneita. Siksi heitä on niin helppo huijata.
Liittykää meihin. Meidän strategioidemme-
- ja teidän suurenmoisten kykyjenne avulla...
Siitä tulee erilaista. Unohda toiset. Vain sinä ja minä.
- Mitä hän oikein tekee? - Näettekö nyt, mitä saan kestää?
Mitä sanot?
Minä sanon...
- Pikku-John. - Mitä?
Te olette sikoja - ja kuulutte lättiin.
Mutta en usko, että he ovat onnellisia.
Mitä muuta täältä löytyy?
Tämä ei kelpaa eläkettä varten.
Likaista rahaa.
- On ilo nähdä teidät täällä. - Jos niin sanotte. Suokaa anteeksi.
Kun kerroitte luostarista, minä huolestuin.
Sir Guy, olenko antanut ymmärtää, että teillä on oikeus huolestua?
Haluaisin ansaita sen oikeuden. Onneksi minulla on yhä tilaisuus.
- Se abbedissa oli huijari. - Anteeksi kuinka?
Kerroin isällenne. Eikö hän sanonut mitään?
Ei. Hän halusi kai olla kiltti minulle.
Muutkin haluaisivat olla kilttejä teille.
Jos vain sallitte sen...
- En ehtinyt käännyttää häntä. - Hän kertoi minulle.
- Sillä ei ole merkitystä. - On sillä.
Minulla ei ollut pakopaikkaa. Sinun ei tarvinnut suostua ehtoihini.
Ymmärsin, että sinä olet tytär, jonka haluan.
Hyvää huomenta! Minulla on ehdotus.
Kun ensi kerralla viet lihaa Nottinghamiin, vie se Locksleyyn.
Vie se Wadlow'n kylään. Vie se Clunin kylään.
- Yritätkö ruokkia koko maailman? - Älä yllytä minua.
Hyvää huomenta! Minulla on ehdotus.
Vie lihasi Nettlestonen kylään. Maksan ylihintaa-
- ja etukäteen sekä tästä että seuraavasta vuodesta.
Tiedätkö, kuka olen? Robin Hood. Älä tuota minulle pettymystä.